Давайте подивимось на enum, він використовується для визначення власних типів даних, наприклад, я візьму тут enum day день день - це назва
типу даних.
Значення, які він може мати, - це понеділок вівторок середа четвер п'ятниця субота і неділя.
де в моїй програмі я можу оголосити змінну типу Day .
D.
Отже, є змінна типу day.
Яким значенням день може мати літеру D, див. у розділі D. Присвоюється одиниця.
Можна мені одну?
Ні, я не можу присвоїти значення.
Тож чи можу я привласнити будь-яке число, подібне до цього, нулю.
Ні.
Але чи можу я призначити день понеділка таким чином? Так, я можу призначити тільки ті значення, які я вказав.
Тож у чому ж полягає цінність мон.
Давайте надрукуємо і перевіримо і cout d, Дозвольте мені запустити програму і показати вам.
Отже, понеділок означає нуль, тому він друкує нуль.
Це означає, що якщо я задам це значення як вівторок, то це значення буде витрачати один.
Отже, це означає, що я визначив enum.
Понеділок позначається нулем, а це - одиниця.
Тож, безумовно, середа буде другою, а четвер - третьою і так далі.
Тож він присвоює їм значення.
Тому я прямо кажу, що дисплей понеділка давайте перевіримо замість d.
Я скажу, що в понеділок.
Отже, вартість грошей дорівнює нулю.
Тож я можу використовувати ці значення.
Це означає, що понеділок - це ідентифікатор, тому я можу сказати
monday плюс плюс no не може збільшувати вираз типу enum day.
Отже, ми не можемо їх змінювати, а це означає, що вони схожі на константи.
Так.
Все це набір констант під однією назвою.
Тобто день, і я можу оголосити змінну типу day, а вони можуть використовувати константи для цих
змінних, і константа починається з нуля, тобто 0 1 2 3 і так далі.
Отже, якщо я напишу щось на кшталт, скажімо, якщо я напишу "п'ятниця", то яким буде значення.
Так, це 4, отже, 0 1 2 3 і 4 п'ятниця - це чотири, тепер наступне, чи можу я почати з понеділка
з одного.
Якщо ви почнете понеділок з одного, яким буде вівторок, яким буде середа, давайте покажемо всі
ці значення і перевіримо їх.
Я скажу, що сьогодні понеділок, скопіюю і вставлю ці значення і зміню їх, так,
я показую всі ці значення тут.
Тож ви знаєте, що це відбувається з понеділка по неділю.
Давайте запустимо це зараз.
Понеділок - один, тому решта значень 1 2 3 4 5 6 7, а це означає, що початкова точка - це одне з них, яке буде приймати наступне
значення, починаючи з одиниці і далі.
Якщо я дам понеділок як 10, і що станеться, вони візьмуть наступні значення і 10 11 12 і так далі.
Тож я зроблю це один раз, повернуся назад.
Тоді в четвер я поставлю 10.
Подивимося, що з цього вийде.
Я дав понеділкам одиницю, вівторкам середам і четвергам я дав 10, давайте побіжимо, отже, понеділок - одиниця,
вівторок - 2, середа - три, а четвер, оскільки я дав значення 10, то це означає, що я можу надати будь-яке
значення цим константам, яке я хочу.
Отже, я можу сказати, що вівторок призначений на сьому.
Давайте перевіримо вівторок 7, тоді в середу буде вісім Так, понеділок один вівторок 7 і середа 8.
Це означає, що я можу присвоїти цим константам певні значення або залишити їх як є.
Вони будуть приймати значення, починаючи з нуля, замість того, щоб визначати константи
за допомогою хешу.
Скажімо, понеділок - це нуль, замість того, щоб оголосити Konst і понеділок нулем.
Якщо мені потрібні такі константи або символічна константа, а не одна, мені потрібен набір констант, я можу визначити
обидва набори констант за допомогою enum.
Тому в них так само, як і у вас, для визначення групи констант під одним ім'ям визначають пов'язані константи
під одним ім'ям.
Це і є значення enum, і в enum можна використовувати для різних цілей, наприклад, подивитися, чи є у мене
enum для відділу. це департамент.
Отже, одна з кафедр - це комп'ютерні науки, тобто C S Department або I. T. або відділ електроніки та зв'язку,
або механічний відділ, тому я можу визначити ці відділи таким чином.
Тепер ці відділи візьмуть коди від CS за нуль, а ІТ - за одиницю, електронні - за два, механічні
- за три і так далі.
Отже, якщо ви дозволите їм приймати постійні значення, починаючи з одиниці, ви можете зробити так, що CS буде дорівнювати одиниці,
а решта будуть приймати наступні значення.
Таким чином, я можу визначити деякі константи і використовувати їх у програмі.
Перевага використання константи полягає в тому, що програма стає читабельною.
Бачите, я можу заявити, що інший тип відділу і департаменту. і привласнити назву якогось відділу.
Так це стає більш читабельним.
У цьому полягає перевага визначення постійних значень.
Отже, замість того, щоб використовувати літерали, ви знову використовуєте константи, і це все про enum.
Далі я розповім про дефіцит цукру.
Також поговоримо про тип typedef, він використовується для визначення власного типу даних або будь-якої
ідеї до якогось типу даних, щоб зробити програму більш читабельною.
Отже, мета typedef - зробити програму більш читабельною.
Візьмемо приклад.
Дивіться тип def integer як, скажімо, max.
Тепер у будь-якій точці моєї програми я можу ставити позначки, якщо хтось підійде і зробить це.
Це змінні цілого типу, яким я можу присвоїти будь-яке значенняm1 присвоїти 50, m2 присвоїти 90 90 Я
можу присвоїти їм деякі значення.
Отже, тепер m1 m2 - це змінні типу marks.
А що таке Маркс, це не що інше, як ціле число.
Подивись, чи не напишу я тут.
Тоді проблема в тому, що я не можу зрозуміти, яке призначення цих двох змінних.
Тож, набираючи дуже довгу програму.
Я забуваю про те, що я оголосив змінні, навіть через кілька днів, коли дивлюся на свою програму, тому
мені потрібен час, щоб зрозуміти, для чого я оголосив ці змінні.
Натомість, якщо я використовую змістовну назву типу даних, то це просто означає, що m1
має тип marks, а m2 також має тип.
позначок, які мають тип integer, інакше мені доведеться писати документацію, тобто писати
коментарі, що M one і M two призначені для зберігання позначок, щоб не давати
ці команди.
Сам оператор говорить про тип значень, які ви збираєтеся в них зберігати.
Так що користь є.
Це робить програму читабельною, тому її можна використовувати, що дуже приємно і зручно для програміста.
І це все.
Тож ви можете спробувати ці речі самостійно.